ROMANOVI
Obrada by: www.exyusubs.com
Izvinite. Izvinite. Izvinite. Treba li vam pomoć?
O, da. To bi bilo sjajno.
Lepa je. -Hvala.
Evo.
Prilično je komplikovano. -Snaći ću se.
Au. -Hajde.
Mama.
Nikad ne bih pomislila da ćeš ovde naleteti na mene. -Naći ću te svuda.
To je stvarno jako. Mislim, lepo je. Dobro miriše.
To je samo... sad mi sve smeta. -Trebala si da mi pošalješ poruku.
Dole sam samo gubila vreme. -Mama, da sam ti poslala SMS odlepila bi. -Možda.
Kako se osećaš? -Sjajno.
Nikad nisam čula da neka trudnica govori kao ti. -Neću da se žalim jer su
svi ljuti na mene što ne indukujem porođaj. -Niko nije ljut na tebe.
To je samo, znaš, što više prenosiš... -Znaš šta?
Beba će doći kad joj bude vreme. To je kao kad voćka sazreva.
Termin porođaja je svakako glupost. Džastin i ja ševili smo se sve vreme.
Nemam pojma kad se to desilo.
Pa, mora da si gladna. -O, trebaš mi da pokupiš
Džastinove roditelje na aerodromu u 14,30. -Šta?
Zašto Džastin ne može da pokupi svoje roditelje? Ne možeš poslati auto?
Znaš kakvi su. Želim da to uradiš jer ja ne mogu, a Džastin je u Singapuru.
Zezaš me? -Odlagao je to što je mogao duže. U čemu je problem?
Treba da bude ovde. Šta ako bude morao da dâ krv ili nešto tako?
Šta? -Ne znam.
Dobro, pa nećeš ovo više raditi sama. Ja ću biti tamo.
Ne. Mama, sad to radim sama, što je baš onako kako sam želela.
Dobro.
Ponekad se stvarno pitam odakle si. -Šta to znači?
Ovo je trebalo da bude lepo. Rekla si da želiš da provedeš vreme sa mnom,
a ti si kučka. -Jer te ne razumem.
Ne razumem kako razmišljaš. -Praktična sam kao i ti.
Ne, nisi. Imaš karakter predaka.
Samo zato što ne radim kao ti, misliš da radim pogrešno.
Možete li sačekati minut? Ne radi se o ispravnom i pogrešnom.
Radi se o samopoštovanju. Čak ni baka nije bila takva.
Daješ sve od sebe da budeš neka... samo ću reći...
bogata domaćica, sa zabludama da je neka vrsta vrline
da nemaš posao, uzimaš njegovo ime i puštaš ga da radi šta hoće.
Ne znam kako sam vaspitala nekog ko misli da je bolje
živeti udobno nego biti svoj čovek. -Možda sam staromodna.
Mislila sam da će mi ručak s mojom majkom biti uživanje.
Nisam znala da ću ti izazvati neki feministički bes.
To je gore od toga. Pogledaj ovo. 26 dolara za prokleti karfiol?
Ne možeš čak ni da rodiš bebu u ovoj zgradi. -Izvini, socijalni bes.
Mislim da je neverovatno da misliš
da mogu da ostavim sve i da idem na aerodrom u sred dana.
Reći ću ti nešto što ti nikad nećeš reći. Moram da idem na posao.
Pa zašto se ne pretvaraš da idem da rodim i otkačiš to?
Mada znam da su ti tvoji beskućnici važniji od mene.
Nedostaje mi devojka s koledža koja je tako brinula o svojim privilegijama.
Odrasla sam. I da, imala sam sve.
A morala sam da se osećam kao da nemam ništa, jer drugi ljudi nemaju ništa.
I sve zato da budem srećna, zar ne? Zar to nije ono što uvek govoriš?
Moraš mi verovati. Nećeš biti srećna.
Tvoja deca će odrasti i otići, a ti nećeš imati ništa.
I ništa nećeš postići. -Podići ću sjajnu decu.
I ne znam šta budućnost nosi.
Ali ti si ta koja ima sve. I uvek si imala sve,
i ponašaš se nesebično, ali to je sranje jer si razmažena.
Sve mora buti po tvom, a na vrhu toga moraš se osećati moralno superiornom.
I znaš šta? Nisi.
Šta to znači? -Znači, da si stvarno bila tako dobra,
prestala bi da sudiš o svakom i brinula bi za sebe.
Dame? Treba vam još jedan minut? -Ne. Spremne smo. Mama?
Hvala za doručak. -Poslaću ti poruku sa informacijama o njihovom letu.
U redu, Kris. Ovo je verovatno poziv.
Pa, dešava li se? -Ne, ali zvala sam te ranije.
O, izvini. Dušo, možeš li da mi učiniš uslugu?
Stvarno je naporan dan. Možeš li da mi javiš kad se to bude dešavalo?
Znaš li da je tvoj zet u Singapuru? -Stvarno? Zašto bi to radio?
Zato što mu ona dozvoljava. I kaže da joj je to u redu.
Verovatno jeste. Znaš kakva je. -Zar tebi to ne smeta?
Osećaš li se išta bolje? -Uznemirena sam. Doručkovale smo...
i svađale se. Mojom krivicom.
Moraš da se smiriš. Idi kući ili u teretanu. Ne znam. Samo se opusti.
Radi nešto da odvratiš misli. Ne možeš ništa da uradiš u vezi toga.
Tako je, luda sam, emotivna i neurotična.
Dušo, izvini, ne želim da te prekidam, ali imam klijenta ovde.
Znaš da želim da me zoveš kad se bude dešavalo, ali stvarno moram da idem.
Seronja.
Naravno da si zvao. -Ima li novosti?
Ne, ništa. -Sanjao sam noćas da se to desilo.
Ne čujem te. Gde si? -Sačekaj.
Sanjao sam da je rodila bebu. Uzgred, to je bio dečak.
Već znamo to. -Stvarno?
Pa, kako je ona? -Spokojna, kao...
kao udav koji vari slona. -Znači nemaju pojma kada? -Ne.
Prenela je već nedelju dana. -O, hvala.
Samo pokušavam da shvatim kad je termin. -Ko je to? -Izdavač.
Idem napolje na sekundu.
Imam par pitanja koje sam hteo da ti postavim. Aha.
Imam loš prijem.
Čuješ li me? -Da. -Gde si?
Prolazim kraj Karnegi hola. -Tačno si iza ugla. Čekaj tamo. Doći ću do tebe.
Imam gomilu posla. -Ne, nemaš. Želim da te vidim.
Dobro.
"Ela: Terminal 5. Hvala. Ljubim te."
Ej.
Hoćeš li na kafu? -Ne, nervozna sam. Hajde da samo prošetamo.
Pa, šta se dešava? -Neće da indukuje porođaj, tako da nemamo pojma.
Sve je na čekanju, a ja pokušavam da ne izgubim razum.
Pa, ti voliš da imaš kontrolu. -Svi to vole.
Znaš, drago mi je što te vidim. Šta ima novo?
Misliš pored prodaje prava za moju knjigu? -Uradio si to? Koju?
Romanove. U Evropi od nje prave mini seriju. -Au, to je sjajno.
Pokušavam da smislim kako da ih sprečim da me odbiju od toga.
Kako to misliš? -Želim da to napišem. -Znaš kako se to radi?
Ako mogu da napišem knjigu, misliš da ne mogu i TV seriju? -Nemam pojma.
Stvarno sam zahvalan Džuliji Vels što uvek veruje u mene. -O, prestani.
Znaš da verujem. -Zvao sam Erika u vezi toga. Čudi me da ti nije rekao.
Ima li deo? -Ne. -Zato mi i nije rekao.
Pa, možemo da proslavimo u Berkširu. -Ideš li? -Da.
Mislio sam da bi bilo čudno, pa sam rekao Eriku da ostajemo u gradu,
ali insistirao je, tako da... O, vidi gde smo.
RUSKA ČAJDŽINICA -Idemo na votku i bline. Biće sjajno.
Ne znam. -Hajde. Možemo se pretvarati da smo par stranaca, kao onda.
Džulija. -Molim?
Dobro si? -Da. Samo nisam gladna.
Znaš šta? Znam šta ćemo da radimo.
Ej. Pogledaj ovo.
Jedan dolar. -Zašto ne potpišeš? Vredeće bar duplo.
Hajde, idemo unutra.
Sve te misli. Ovde imaju "Odiseju", kao i "Kako napraviti savršen martini".
U velikoj meri pokrivaju zapadnu civilizaciju, zar ne?
Ponekad razmišljam o činjenici da su 80 % ljudi
čijih je 90 % misli ovde, mrtvi.
O, Danijele. Još te to plaši?
Tolstojeve knjige su ovde, ali on nije. -Niko od nas neće biti ovde.
Ali neki od nas ostavljaju više za sobom. -Ljudi to ne rade zato.
U međuvremenu, sve bi dao da budeš Tolstoj. -To je verovatno istina.
Misliš da bih trebao da nabavim neku od ovih knjiga o pisanju scenarija?
Mislila sam da znaš kako se to radi. -Očigledno bi trebala da spaseš mačku.
Slušaj, znam da ne znaš gde će to biti, ali moraš mi obećati da ćeš me zvati.
Naravno. Zvaću sve. -Ne, baš mene. Treba da budem tamo. -Šta? Ne.
Ne, to se neće desiti. -Zašto ne? -Stvarno?
Zašto me tako gledaš? -Kako? -Kao da u stvari osećaš nešto,
ali ponašaš se kao da me ne znaš. -Nećemo razgovarati o tome, Danijele.
A s kim da razgovaram? -Na istom sam brodu. -Nosi se. -Znaš šta? Ne.
Džulija.
Džulija. -Ne. -Tačno, jer uvek radiš po svom.
Zar ne možeš da vidiš iz mog ugla? -Što ne možeš da ostaviš kako jeste?
Ti si sve to odlučila. Držiš me izvan svega.
Prihvatio sam sve što si tražila. Želim samo malo.
Ej. -Zdravo.
Znači još nisi baka? -Ne, nisam još, ali au, "baka."
Zar to ne zvuči seksi. -Šališ se? Ljudi će mrzeti
što izgledaš tako, a imaš unuče.
Izvini. Loše sam volje. I iskreno, to je prvi put da me je neko tako nazvao.
Pa, bolje da se navikneš na to. -Zar ne može da me zove samo Džulija?
O, dečak je? Erik mi nije rekao. Samo me je zamolio
da pošaljem haljinicu za krštenje. -To je rekao?
Da. Rekao je da je Ela to tražila.
Svidelo ti se to ili ne, loza se nastavlja. -O, kad smo već kod toga,
znaš da od knjige "Romanovi", koju je napisao naš prijatelj Danijel,
ona o kojoj je konsultovao Erika... prave mini seriju?
O, mrzela sam tu knjigu. To je najgora vrsta istorije fotelje.
Mislila sam da ćeš biti uzbuđena. -Erik je rekao da mu se svidela,
ali mislim da mu je to rekao samo zato što mu je prijatelj.
Nema ništa gore od istoričara koji nagađaju o srcima ljudi pre 300 godina.
Mi sad čak i ne možemo to da uradimo. -Istina je.
Kako su dečaci? -Dobro.
Džulija, jesi li dobro? -Ne. Ne, nisam.
Nije stvar samo u tome što ću biti baka, i nije samo...
Ela se ponaša kao da je ceo svet njen. -Šta radi?
Ona je snob. -Pa, pretpostavljam da joj je to u krvi.
Ne znam. Tek sam se navikla da budem majka.
Mislim, očigledno sam odlučila, valjda, ali iako to radiš,
osećaš kao da se to dešava tebi. A sad je tu kaskada...
stvari se dešavaju jedna za drugom. Kakve to veze ima sa mnom?
Mislim, ja sam započela to, ali bila sam mlada.
Nisam znala šta radim, a sad više nisam mlada, zar ne?
Znam. Još ne znamo šta radimo.
I ne možeš više da se pretvaraš kao da nemaš nikakvu kontrolu
jer je to u stvari tvoj život. -Nisi mi pomogla da se osećam bolje.
Izvini! Sačekaj sekundu.
Izvini! Da li ti je palo na pamet da mi treba ta stolica?
Nisi ni pitao. Mogla sam da čekam nekog.
Prokleti milenijumci. Katarina?
Džulija, trebala si da mi kažeš. Morao sam to slučajno da saznam...
kad sam video njeno malo lice i moju majku kako bulji u mene. -Da, rekao si.
Zašto se ponašaš kao da to nije istina? -Jer to nije važno. Zašto bih ti rekla?
Šta dobro može da bude od toga? -Zato što bih voleo šansu.
Mogli bismo da živimo zajedno. -Donela sam odluku. -Bez mene.
Erik je stvarno želeo porodicu, a ti samo mene. -Nisam znao da je to opcija.
Tačno. Nikad nisi razmišljao o tome.
Znači mene kriviš? Ovo je fascinantan primer samozaštite.
Želiš da ti kažem to? Ti nisi Erik.
Možda smo zato bili zajedno, ali takođe zato i nismo zajedno.
Zašto si me onda zvala? -Ti si mene zvao. -Zašto si došla da me vidiš?
Dođavola!
Aerodrom DŽFK. -Koji let?
Reći ću vam kad dođemo tamo. Moram da pokupim moje prijatelje.
Htela sam da se vratim vozom u Bruklin i odvezem se tamo,
ali bila sam sprečena. -Završite to ili bacite.
Stvarno? -Da.
U redu?
Platite. -Sačekajte ovde. Neka taksimetar radi.
Ne plaćam ni za kakvo od tih DŽFK sranja. Odmah se vraćam.
Ostavite torbu. -Ne.
Zdravo!
Zdravo, bako. -Zdravo, bako i tebi.
Nema novosti? -Ne.
Pa kakav je bio let? -Let? -Kratak.
Uvek zaboravim da je to stvarno blizu. -Kao i naš auto. Ovuda.
Ne, ja ću.
Sešću napred -Iza ima mesta. -U redu je.
Pa, uzbuđena sam što se to još nije desilo. Sad kad smo stigli u grad,
možda ćemo biti tamo. -Gde? -U bolnici.
Ne. Ona će roditi sama. -Stvarno?
Neko treba da bude s njom. -Da, njen muž.
Ali pogodi šta, u Singapuru je. -Znam da bi dao sve da to ne mora da radi.
Pa, nije morao.
Ja sam joj majka pa ni meni ne dozvoljava. -To izgleda malo opasno.
Zar ne kažu, što je beba duže unutra verovatnija je mogućnost komplikacija?
Odrasla je. Može da donosi vlastite odluke. Bebe se rađaju svaki dan.
Ne znam zašto svi prave toliki problem oko toga.
Samo smo uzbuđeni, to je sve. Zar ti nisi?
Naravno da sam uzbuđena. Vraški sam uzbuđena.
Ne mogu ništa da uradim, a ni vi ne možete, pogodite zašto?
Jer to nije vaša beba.
Je li sve u redu? -Da. -O, dobro.
Znaš, stvarno mi je žao. -U redu je.
Znam da si zabrinuta. Bila sam na tvom mestu. Brineš zbog ćerke.
Ali i ne znaš šta će se desiti kad vidiš tu bebu.
To je drugačije nego kad imaš vlastitu decu, jer znaš da je ona rođena
i koliko ti je trebalo da počneš da brineš? Ali sa unučetom,
to nije tvoj problem. Nikad ti se to ne desi.
Nikad ih nećeš disciplinovati. Nikad se nećeš ni svađati s njima.
To je baš dobro. To je sve dobro. I znaš šta još? Pitaj Rona.
Vole te mnogo više od svojih roditelja. -Dušo ne govori to. -Verujem ti.
Ono što hoću da kažem je da ako misliš da je dan kad se rodila Ela
bio najbolji dan u tvom životu, sačekaj da vidiš tu bebu.
Svaki roditelj živi za to, a ti to nisi ni znala. -Vrlo si draga.
Hvala na razumevanju. Stvarno nisam trebala dozvoliti da platite taksi.
Ej, ne vređaj me. -Misliš ponovo?
Hajde da večeramo.
Kladim se ako izaberemo dovoljno skup restoran, možemo da izvučemo Elu.
Verovatno si u pravu. Moram da proverim s Erikom.
O, nema šanse da ste imali planove za večeras.
Rezerviši kod šefa sale, a mi ćemo ti poslati poruku.
U našim životima si. U Elinom si životu. Bićeš u životu ove bebe.
Samo malo sačekaj. -Šta, dok smo ponovo zajedno u zemlji
treba da izdržim još jedan odmor kao prokleti lažni ujak?
Propustio sam sve važno. -Nije istina! -Da, jeste!
Stalno sam bio prisiljavan da budem u zapećku.
Ti i jesi u zapećku! -Imaš li pojma kako je to bolno?
Bukvalno sam prošao kroz svoj život i video kako ga neko drugi uzima.
Zadržite.
Ej. Kako si, bako?
Nosi se. -Nadam se da nije rodila danas.
Stvarno možemo da se snađemo i bez tebe. -Još nema bebe.
Ne želim da razgovaram o tome. -Je li sve u redu?
Zato sam ovde. -Hoćeš da uneseš podatke?
Sjajno.
Zdravo.
Vi ste Geri Betoven? -To mi nije pravo ime.
Dobro. Moje pravo ime je Džulija Vels.
Trebaju mi neke informacije od vas da mogu popuniti ove formulare,
a onda ćemo da se pobrinemo za vas. -Ne mogu da vam kažem.
To je skroz privatno i niko neće... -Uvek to kažu, ali slušaju.
Ovo je potpuno bezbedno mesto. Ne znam kako mogu da vam pomognem,
ako mi ne možete reći ni svoje ime. -Samo mislim da to nije dobra ideja.
Oni prate moje misli. I vaše takođe.
Meni možete da kažete.
Zovi hitnu! Treba mi hitna pomoć!
Hvala. Hvala mnogo.
Dobro si?
Da. Zdravo.
Šta radiš ovde? -Erik me je zvao.
Iz Londona? -Da. Bio je jako zabrinut. Zamolio me da dođem i odvezem te kući.
Treba da sedneš.
Daj da donesem tanjire. -Hvala mnogo, ali sad možeš da ideš.
Stvarno samo želim da legnem. -Erik je tražio da ostanem.
Zaista ne želi da budeš sama. -Stvarno?
Nikad ga nisam čuo takvog. Plakao je.
Takođe, zbog potresa mozga rekao je da ne smeš da spavaš.
Doktor je rekao da je to u redu. -Erik je delovao prilično sigurno.
To je njegova prokleta baba. Romanovi su gomila veštaca.
Nikad nisam našao ništa suprotno.
U svakom slučaju, da bi bili sigurni uradiću sve što treba da te zabavim.
Stvarno nisam gladna. -U redu. Možemo samo da pogledamo.
I? Jesi li spremna da mi kažeš šta se desilo? Nisam ti muž.
Ne mogu da te sprečim da radiš na tom mestu, kao što niko ne bi mogao.
To je bilo glupo.
Ne treba nikad zatvarati vrata. To je pravilo broj jedan.
Ali bila je uplašena, bila je mlada i...
kad god žena dođe tako, mislim o... Eli, i...
samo želim da brinem o njoj.
Prekršila si pravila jer to uvek radiš.
Mislila sam da ćeš me zabaviti. Imam povredu glave. Već sam kažnjena.
Pa, imao sam sto u "Duginoj sobi", ali mislim da nisi za to.
Kako je Liza?
Šta je?
Pa... radimo na tome. Nije baš sjajno.
Voleo bih da za sve krivim nju, ali...
To je samo... ne znam.
Nešto je puklo u meni i počeo sam da osećam da sam jako ljut.
Ona nikad nije želela decu, a sad je prekasno.
I to mi je smetalo, ali ni to nije to.
Raspali smo se. Ili je to možda bilo loše od početka,
što bi mnogo toga objasnilo.
Zvuči kao kriza srednjih godina.
Ti nikad ne misliš o tome? -Ne znam. Mislim, danas sam skoro poginula,
tako da mi je na umu smrt. -Ne govorim o tome.
Ne.
To je bilo davno. Stvarno sam srećna.
Jesi li dobio pozivnicu za venčanje? -Da. I cenim to.
Ali da li me je to učinilo starim. -Pričaj mi o tome.
Ali život ide dalje. To je cilj, zar ne? -Da, valjda.
Izgleda da ti sve ide kako treba.
Ponekad osećam kao da si se ti izvukla iz toga, a ja nisam.
Da li to pomaže? -Ne znam.
Znate da sad imaju mašine.
Shvatam. Ovo je potpuno bezbedno mesto.
U stvari, reći ću vam nešto što nikom pre nikad nisam rekla.
Udala sam se kad mi je bilo 27,
a onda sam zatrudnela i to ne s mojim mužem.
To je bilo s njegovim najboljim prijateljem.
Mogu da vam verujem, zar ne?
Nikad mu nisam rekla.
Moja ćerka je odrasla. Moj muž je bio sjajan tata.
Nikad nisam morala da brinem zbog toga. Mislim, on je voli.
Sada će ona da rodi bebu.
Moj muž je jako uzbuđen zbog toga što će biti deda,
osim pogodite šta? On to stvarno nije, zar ne?
A onaj drugi čovek stvarno jeste, ali neće biti, zar ne?
Muka mi je od svega tog.
Zašto sam to uradila? Volela bih da kažem da sam bila mlada.
Ali to je bilo tako intenzivno, strastveno i nedozvoljeno.
I stvarno sam ga volela.
Možda ga još uvek volim.
Volim ga.
Možete da volite više od jednog čoveka, znate.
Sve ove godine mislila sam da imam sve,
ali sad osećam kao da nemam ništa. Ja sam usrana supruga.
Usrana majka. Stara sam. Nikad više neću biti tako vatrena devojka.
Nikad se više neću tucati kao tada.
Biću baka.
Pa... sad je vaš red.
I ja vama imam nešto da kažem. -Super.
Ne želim vašu hranu.
Ali znate li tipa po imenu Edi Van Halen?
Džuli? -Ovde sam!
Zdravo.
Lepo mirišeš. -Upravo sam htela da se uvučem u krevet,
ali moramo da idemo na večeru. -Kuda? -Danijel,
sa Ronom i Merilin. -Fensi.
I moramo da platimo, jer oni su platili taksi i...
možda sam bila malo gruba. -Dobro. Presvući ću se.
Kako to da mi nisi rekla da Danijel i Liza dolaze u zemlju?
O, rekao mi je da želi da ide, ali...
znam da to obično ima veze s novcem, a on je vrlo ponosan.
Znači mi ćemo to platiti? -Slušaj, volim Danijela.
I znam da ga i ti voliš. A jedan od razloga je
što nikad nije zaista odrastao i to ga čini veoma zabavnim,
ali to takođe znači da treba brinuti o njemu. -Upravo je prodao tu knjigu.
Prave od nje TV seriju. -Ne računam na novac drugih ljudi,
a on nije neki stranac. Sve što mogu da kažem je da mi možemo, a on ne može.
Plemstvo obavezuje. -Au.
To je doslovno patronat.
Umorna sam od tog Romanov sranja. Sad se iznenada loza nastavlja,
i to je sve elitistički, aristokratski...
Plemstvo obavezuje? Čuješ li ti sebe? -Samo si nervozna zbog bebe.
Neću da se svađam s tobom. -A sad se ponašaš zaštitnčki i prema meni.
Moram nešto da ti kažem. -Šta je bilo?
Davno pre napravila sam grešku.
I čuvala sam tajnu od tebe.
To je onda bilo veliko, ali... sad je jako veliko.
I volim te mnogo, ne mogu to više da krijem od tebe.
Dobro.
Ela nije tvoja ćerka.
Danijel i ja imali smo aferu.
To je bilo pre više od 20 godina, ali nisam znala šta da radim.
Stalno sam se zavaravala misleći da to nije važno,
da će vremenom biti lakše, ali postajalo je sve teže.
Nisam želela da te izgubim tada, a ne želim da te izgubim ni sada.
Ti si najbolji otac i najbolji muž koji bi mogao da se poželi.
Zaslužuješ da znaš.
Znam.
Uvek sam znao.
Ali to nije važno. Volim je. Uvek je bila moja ćerka.
A najvažnija stvar je...
da te razumem.
Koja je razlika na kraju?
Tuson. -Tako je. Koledži, za 800 dolara.
Taj kalifornijski univerzitet je dom Huverovog instituta rata,
revolucije i mira. Koner. -Je li Stenford?
Tako je. Koledži, 1.200 dolara. Za razliku od drugih... -Ej.
Lepo izgledaš.
Žao mi je. -U redu je.
Samo hoću da kažem...
Jesi li dobro?
Bićeš sjajan deda.
I ti ćeš biti sjajna.
Znači, ništa nije rekla? Nije dala nikakav nagoveštaj?
O, siguran sam da Ela tačno zna kako će se beba zvati
i da je odlučila da nam ne kaže.
A verovatno nije rekla ni Džastinu.
O, Džastin je zvao danas i rekao je da bi mogao sutra da uhvati let,
tako da je moguće da zaista stigne na vreme. -To je sjajno.
Jako je uzbuđen.
Za dvoje razmaženih klinaca. -Za princa i princezu.
Šta nije u redu? -Jesi li dobro?
Odmah se vraćam.
Dušo?
Dobro si? Šta je bilo?
Imate sreće. Dr. Rot je najbolji i sutra je tu.
To će biti prva stvar ujutro. Brzo ćete izaći. -Ne mogu sad.
Nemate izbora. Imate sreće što ste došli na vreme.
Treba da se odmorite, tako da preporučujem da svi idu kući.
Ne treba da brinete. To je rutinska stvar.
Morate mi verovati da ne može biti u boljim rukama. -Hvala.
Dođavola. -Džulija, kad ti tvoje telo nešto govori moraš da ga slušaš.
Ne smeš da raspravljaš.
Kao da se već nisam osećala dovoljno starom. Žučni kamenac?
Stvarno? -Idem kući i doneću ti stvari. -Ne, vrati se ujutro.
Sutra će biti dug dan. -Ne. Odmah se vraćam. Tačka.
Ćao, tata.
Ništa? Još ništa ne osećaš? -Ne. Doktor kaže da je beba dobro.
Stvarno mi je žao što se ovo desilo. Mislim, znam da me ne želiš tamo.
Ali još želim da budem prva koja će biti tamo, a sad mogu to da propustim.
Blesava si. Kad se beba rodi,
biće ovde do kraja tvog života, u redu?
Znam, ali opšta anestezija. -Rade to svaki dan.
Nemaš o čemu da brineš. -Nije istina. To zna da se iskomplikuje.
Bojiš se?
Bojim se da nikad neću videti svoje unuče.
Hoćeš da ga zoveš?
Ja ću.
Zdravo.
Da, ne... još nema novosti. Možeš li da govoriš?
Sutra moram na operaciju.
Nije ništa strašno. Žučni kamenac.
Da. Mnogo me je bolelo, ali sad mi je bolje.
Znam. I ja.
Dobro.
Hoću.
I ja tebe volim.
Obrada by: www.exyusubs.com Preveo: Kumek**